Baking er som kunst.
Du kan male etter tallene, følge en pålitelig oppskrift
der målene er nøyaktige og ingrediensene fastsatte.
Nei, det er ikke overtro, det er forsikring.
Du har helt rett.
Men baking kan også være et eventyr,
der bakeren tar seg kreative friheter, legger til en helt ny smak,
et oppfinnsomt krydder
eller erstatter en hovedingrediens med en overraskelse.
Kreativiteten kan få katastrofale resultater.
Eller så kan den produsere et mesterverk,
en deilig søtsak, en Picasso.
Moishe, du har ansvaret.
Hvis noen ringer, si at jeg er på løpetur.
Hei, Ron!
CHEERY COW MEIERI
God morgen, Hannah.
-Skjedde det igjen? -Ja.
Så fortell meg når du kom hjem i går kveld?
LUKKET-ÅPEN
Beklager, jeg er sen!
Så hva er på planen denne uken?
I dag har vi tre spesiallagede bursdagskaker
og to dusin cupcakes til bursdagsfesten med cowboy-tema.
Og på lørdag er det Woodley-festen.
Malinda har allerede levert sølvfatene vi skal legge kakene nå.
Elegant.
Ja, Woodley-familien elsker å ha den festen hvert år
for å takke oss for at vi gjør dem så rike.
Skal du på festen?
Nei, jeg må opp så tidlig dagen etter.
Jeg har ingen date heller.
-Gjør du klar Bettys varer? -Gjort.
Jeg vet jeg er tidlig, Hannah,
men jeg må på apoteket før jobben,
og du kan ikke være sen når du jobber for en som Max Turner.
Lisa henter varene dine nå.
Alle på meieriet stoler på at jeg kommer med morgenbaksten.
Du har jobbet på meieriet i 15 år, Betty.
De kunne ikke drevet det uten deg, og det vet Max Turner.
Så skjønn du er.
Det er noe jeg vil fortelle deg, Hannah.
-Jeg... -Vær så god.
Takk.
Er alt i orden, Betty?
Ja da.
Småkaker er ikke i den nye slankekuren min,
men jeg kan bare ikke motstå de sprø sjokoladekjeksene dine.
Én gjør vel ingen skade?
Hvordan er den nye slankekuren?
Grei nok. Jeg har bare lagt på meg halvannen kilo.
Lagt på deg?
Det er ikke så ille. På den forrige la jeg på meg tre.
Takk.
-Ron er her. -Ron er her.
Dagens spesialiteter
-God morgen, Hannah! -Hei, Ron.
Hvordan går det på denne fine dagen?
Jeg tror Max må kjøpe en ny bil til deg. Hørtes ut som den eksploderte.
Den har fremdeles noen mil i seg.
Bare jeg kjører langsomt og ikke bremser for hardt,
går det helt fint.
Signer der, der og der og skriv initialene dine der.
Dere er så heldige. Skulle ønske jeg hadde en god mannlig venn.
Vi begynte ikke som venner.
Gi deg.
-Du kjørte over foten min på sykkel. -Det var i første klasse, og en ulykke.
Jeg ba om unnskyldning og ga henne eplet fra matpakken min.
Så søtt.
Og det var starten på et livslangt vennskap.
Jentene er her.
Jenter?
Bare noen damer som møtes til kaffe hver morgen
for å diskutere lokalsamfunnets helse og velferd.
Sladrekjerringer.
Det er én måte å si det på.
Jeg så at Claire Rogers kjørte bortover gaten min i natt klokka 02.00.
Og dere vet hvem andre som bor på den gaten?
-Ordføreren. -Nei.
Og kona hans er utenbys, hos søsteren.
Folk har gjerne en favorittkake, en de velger før alle andre.
Men jeg tror ikke folk velger kaken, jeg tror kaken velger personen.
Mine damer.
-Deilig sitronkake. -Deilig sitronkake.
-Peppernøtter til deg. -Takk.
Jeg tok med noe til deg også, Poppy. Flink bisk. Hun er snill.
-Og pikekyss. -Takk.
Favoritten min.
Hvordan husker du favorittene våre, Hannah?
Det er jobben min å huske. Hva snakker dere jenter om?
-Ingenting. -Ingenting spesielt.
Nei, vi bare småprater.
Dette lokalsamfunnet er heldig
som har slike kloke og ærverdige damer til å passe på oss.
Hallo! Det vanlige, takk.
Hei! Jeg legger inn en bestilling på eplekake til i morgen.
Den skal stå i ovnen når jeg viser Evelyn Simpson
hva jeg har gjort med stuen hennes.
Hun vil elske det. Du har utsøkt smak.
Ja, men Evelyn elsker ensfarget.
Alt i huset hennes må matche. Rosa gardiner, rosa møbler og rosa tepper.
Da jeg begynte, så det ut som en flaske med Pepto-Bismol hadde eksplodert der.
Derfor leide hun inn en profesjonell interiørarkitekt.
Ja, det ser fabelaktig ut.
Diskré grå-og bruntoner med et anstrøk av Tiffany-blått.
Høres elegant ut.
Takk.
Herlighet, Andrea, hvordan går du i de skoene?
Jeg er en profesjonell kvinne.
Folk forventer at en yrkeskvinne fremstår med en viss holdning.
Hvilken holdning fremstår de med?
Spiller ingen rolle. Du bryr deg ikke om hvordan du ser ut.
Det kom ut helt feil. Jeg mener at du foretrekker komfort foran stil.
Så mor meldte seg inn i Kjærlighetsromanklubben.
-Hvor mange klubber trenger hun? -Samme det.
-Er hun opptatt, prøver hun ikke å fikse oss. -Det er sant.
Jeg burde gå. Ser jeg deg til middag i kveld?
-Så klart! Det er mandag. -Sees.
Hannah.
-Hei, Bill. -Hei.
-Andrea var nettopp i butikken. -Ja, jeg dro før hun våknet.
Jeg så at du snakket med Mr. Martin tidlig i morges.
Noen veltet postkassen hans igjen.
Han setter den opp, og noen velter den igjen.
Ser ut som noen kjører forbi, lener seg ut og velter den.
-Jeg ville lett etter noen med en god slagarm. -Logisk.
De stjålne syklene var forresten nøyaktig der du trodde.
De blir returnert til eierne i dag.
-Så bra. -Ja.
Men hvordan visste du at det var den nye gartneren?
Jeg tenkte det måtte være noen med en stor nok lastebil
til å kunne ta alle de syklene fra gaten uten at noen la merke til det.
Vi sees til middag i kveld.
Der er Hannah! Hallo, Hannah!
Hei, mamma.
Du kjenner alle damene, ikke sant?
Sarah, Donna, Karen og naboen min, Mrs. Rhodes?
Hyggelig å se dere alle. Hva står på planen i dag?
Vi leser kjærlighetsromaner.
I dag diskuterer vi handlingen og rollefigurene.
Men alle har forskjellige bøker.
Det spiller visst ingen rolle.
Og de røde hattene?
Røde hatt-dameklubben møttes rett før Kjærlighetsromanklubben,
så vi bare overtok dem.
Da skal jeg la dere komme i gang.
Jeg har flere leveringer, men vi sees i kveld, mamma.
Sees. Angående i kveld...
Ikke stress, hvis du vil gå hjem og skifte etter jobben.
Og vær så snill, Hannah, få de støvlene vasket og brent.
-Jeg liker disse støvlene. -Vær så snill.
Du ser ut som du kommer rett fra jobb.
Jeg gjør det.
Er det mel i håret ditt?
Antakeligvis.
Jeg mistet et melsekk på fem kilo.
Det var et salig rot.
Så Claire lyktes heller ikke
med å selge en ny kjole til deg.
Nei, men nå skjønner jeg hvorfor hun var så ivrig!
Hvem har du invitert, mor?
-Jeg tenker bare på deg. -Hva?
Nei.
Bare gå.
Andrea, søsteren din er her!
-Slutt! -Slutt, du!
Det var ikke min idé, men han virker hyggelig.
Hannah.
Dette er dr. Norman Rhodes, sønnen til naboen min.
Han flyttet nettopp hit for å ta over farens praksis.
Han er tannlege.
Hyggelig å møte deg, dr. Rhodes. Jeg kjente faren din. Kondolerer.
Takk.
Da går jeg og gjør klar middagen mens dere blir kjent med hverandre.
Hvis det hjelper, sa ikke min mor noe til meg heller.
Skulle ønske noen kunne minne dem på at vi er voksne.
Tror ikke det ville hjulpet.
Vi kan rømme.
Det kan vi.
Men de hadde funnet oss og tvunget oss til å bli kjent.
Sant nok.
Norman, Hannah har en mastergrad.
Hun var nær ved å fullføre doktorgraden.
Men hun kom hjem for å hjelpe meg etter at mannen min gikk bort.
Slik er hun. Lojal og trofast mot familien.
Som en schæferhund.
Hun har en bedrift også.
Og hun kan bake.
Hun lager utrolig gode sprø sjokoladekjeks.
Men ikke spør hva som er i dem, for det er hemmelig.
-Cornflakes. -Ja vel.
Fortell oss om den nye tannlegepraksisen din, Norman.
Ikke egentlig så mye å fortelle.
Jeg møter pasientene til pappa, introduserer meg selv
og prøver å bygge opp en ny virksomhet.
Det er perfekt!
Hannah vil sikkert gjerne vise deg rundt og introdusere deg til alle.
Nei, Hannah har gjort nok allerede.
Hun driver bakeriet og sukker gir hull i tennene, så...
Han er så morsom.
Er han ikke festlig?
Gode tenner ligger til familien vår.
Det gjør de.
Hei, mamma.
Ja, Norman er veldig hyggelig.
Skal jeg møte ham igjen? Han er her nå. Vi planlegger bryllupet vårt.
Ja, jeg tuller, mamma.
Ha det, mor.
Hvorfor tror alle at jeg må finne en mann og slå meg til ro?
Jeg er helt fornøyd med livet mitt. Jeg baker kaker og er sammen med deg.
Nei, det høres slett ikke patetisk ut.
Nesten tomt for melk. Ron er sen.
Ron er aldri sen. Og der er han.
-Hvor er han? -Aner ikke.
Hva er det som tar så lang tid, Ron?
Ron.
Du, Ron.
Du må...
HANNAH'S COOKIE JAR BAKERI OG KAFÉ
Hjelp!
Fortell hva som skjedde. Hva du så og hørte.
Jeg var inne i butikken da jeg hørte bilen til Ron ettertenne.
Og da han ikke kom inn med én gang,
gikk jeg ut for å se hva som tok så lang tid.
Er du sikker på at du hørte ettertenning og ikke et skudd?
Kanskje det var et skudd. Tror du jeg hørte det skje?
Kanskje.
Hadde jeg gått ut før, kunne jeg kanskje sett personen.
Kanskje forhindret at det skjedde.
Eller blitt skutt du også.
Hvorfor ville noen gjøre dette mot Ron?
Jeg vet ikke, men jeg skal finne det ut.
Jeg ble oppringt fra ordførerens kontor.
De henter muligens inn en drapsetterforsker fra Minneapolis
som kan hjelpe til med saken.
Han kan ha noen spørsmål til deg.
Ja vel.
Tror du personen er her ennå?
Er vi i fare?
Nei da, bare fortsett med leveringene.
Det er viktig at alle i byen beholder roen og at alt går som normalt.
Greit.
Det er ingen barn på lekeplassene og gatene er tomme.
Folk er livredde for at en morder er løs.
Tror du det kan være noen herfra?
Jeg kan ikke forestille meg at menn eller kvinner herfra gjør noe slikt.
En kvinne? Tror du morderen kan være en kvinne?
Du vet aldri.
Eller kanskje en sjalu kjæreste.
Kanskje. Ingen vet.
Kanskje Rons kjæreste tok ham på fersken med en annen kvinne, og...
-Jeg tror ikke Ron hadde kjæreste. -Jo, hun var med ham i dag.
Sier du det?
-Ja. -Hvem er hun?
Vet ikke, jeg så dem ikke. Ron kommer hit før meg.
Jeg lar alltid en krukke med pulverkaffe stå fremme.
I morges var det to isoporkopper på disken,
og én hadde dyprosa leppestiftmerke på.
Kanskje hun er morderen. Hun sto på kjøkkenet mitt.
Ikke dra forhastede slutninger.
-Hvor er isoporkoppene? -I avfallscontaineren.
-Når henter de søppelet? -17.00. Hvordan det?
-Er alt i orden der inne? -Ja, takk.
Ja!
Hvis du trenger hjelp, tror jeg det er et herberge
-tre kvartaler unna. Hvis du går... -Hva?
Nei, jeg er ingen uteligger.
Jeg bare så etter noe.
-I søppelet? -Ja.
Nei. Unnskyld, hvem er du?
Etterforsker Mike Kingston.
Fra Minneapolis. Hei, jeg...
Unnskyld. Jeg hørte de skulle ringe deg,
og jeg er Hannah Swensen fra bakeriet.
Det var jeg som fant Ron.
Bra. Ja, jeg må snakke med deg.
Hvor godt kjente du offeret?
-Han var en veldig god venn. -Kjæreste?
-Nei. -Bare ikke din type?
Nei.
Han var en flott og hardtarbeidende fyr.
Han jobbet 60 timer i uken på Cheery Cow-meieriet,
og Max Turner er sjefen hans.
Han er rik, men ganske gjerrig, og ville ikke kjøpe ny bil til Ron...
Så du tror denne Max Turner er morderen?
Nei, jeg sa ikke det.
Nei! Det jeg faktisk ville si,
er at jeg ikke tror noen i Eden Lake kan ha gjort dette.
Under de rette omstendighetene, er alle i stand til å drepe.
Det er en forferdelig måte å se på livet på. Jeg foretrekker å se det beste i folk...
Derfor er du baker, og jeg drapsetterforsker.
Det er min jobb å tro det verste om folk.
Ser ut som du passer godt i jobben.
Kan jeg spørre hvordan etterforskningen går?
-Nei. -Ikke?
Vent litt. Nei, jeg kan ikke kan spørre eller nei, du ikke vil si det?
Jeg kan ikke diskutere en åpen sak. Jeg kom hit for å snakke med kjøkkendamen.
Mr. LaSalle leverte visstnok noe her i morges.
Edna, kjøkkensjefen på denne skolen,
fortalte meg at Ron kommer hver morgen klokka 06.00,
men i dag hadde han med seg noen,
for det var to kaffekopper på disken,
og én av dem hadde leppestiftmerke på.
-Så Ron hadde kjæreste. -Ikke som jeg vet om.
Men han var din gode venn, så du ville visst det?
-Ja, men... -Vet du hva?
Takk for hjelpen, men jeg tar det herfra.
Vent nå litt. Jeg dykket ned i en container for denne!
Jeg var veldig forsiktig med å ikke sette avtrykk på.
Dette er ikke CSI: Las Vegas, men en ekte mordetterforskning.
Vi har med en svært farlig person å gjøre.
Jeg skjønner det, men dette er Eden Lake, og jeg kjenner folk.
Cookie Jar er et møtested.
Folk går dit for å snakke, og jeg hører forskjellige ting.
Derfor hjalp jeg Bill med å finne ut hvem som stjal syklene.
Og fordi du baker kaker og prater med kundene,
tror du at du har evnen til å forstå en morders tankegang?
Jeg sier ikke det. Jeg sier bare at folk snakker med meg.
Folk stoler på meg.
Og Ron var min gode venn og... Glem det!
Jeg vil gjerne gi deg kortet mitt.
Takk.
Og velkommen til Eden Lake.
Han var utrolig irriterende.
Marsjerer inn i byen som om han eier den og sier at alle kan være mordere.
"Ja da, kanskje det var Mrs. Binklow fra frisørsalongen."
Kanskje det var Edna fra skolen. Kanskje det var deg. Var det deg?
Jeg vet det ikke var deg, for du er pusekatten min.
Ja, det er du.
Jeg vet det.
-Hei, Rhonda. -Hannah!
Hannah Swensen i min skjønnhetssalong? Det må være første gang.
Jeg har et spørsmål om leppestift.
Jeg visste at denne dagen ville komme. Kom, så begynner vi.
-Begynner? -Ja, med en makeover!
Nei, jeg har bare et spørsmål.
Svaret er ja.
-Ja? -Ja! Foundation hjelper.
Selger du denne leppestiften?
Pretty Girl Cosmetics Passion Pink? Nei. Ser du at den smittet av?
Vår leppestift smitter garantert ikke av.
Men hvor kunne jeg kjøpt denne leppestiften?
Det er ikke din farge, Hannah, tro meg. Du er vinter, og det er en sommerfarge.
Sett deg nå,
så skal jeg vise deg kvinnen inni deg
som dør etter å komme ut.
Fin beinstruktur.
-Takk. -Vi må gjøre noe med dette håret.
Så du liker ikke Passion Pink-leppestift?
Jeg liker egentlig ingenting fra den produktlinjen.
Jeg vil ikke kalle den vulgær, men den er ikke elegant heller.
Vet du om noen som liker Passion Pink?
Det er bare én dame her i byen som kan få den til å se bra ut,
og det er Danielle Watson.
Kona til treneren?
Jeg har ikke tid til dette. Jeg må i kirken.
Nei. Det er alltid tid for skjønnhet.
Skjønnhet er tidløs.
Gudstjenesten er over. Gå i fred. Måtte Herren være med dere alle.
Familien ber dere på litt lett bevertning i oppholdsrommet.
Jeg vet at Norman er her og jeg setter pris på at du prøver,
men alle monner drar.
Nei, mor.
Ikke nå.
Hannah.
Hva er galt, Danielle?
Dette er en begravelse. Man gråter i begravelser.
Selvsagt. Det som hendte Ron var forferdelig.
Ja.
Hadde du sett ham i det siste?
Egentlig ikke.
Vi sluttet med hjemmeleveranse, så jeg møtte ham ikke så ofte,
men unnskyld meg, mannen min venter på meg.
Danielle...
Vet mannen din at du var med Ron den morgenen?
Nei.
Boyd var i Cypress på besøk hos moren sin.
Når kom han tilbake?
Rundt 20.00 den kvelden.
Hvorfor var du med Ron den morgenen?
Jeg tror ikke det raker deg.
Enig, under normale omstendigheter,
men en drapsetterforsker ved navn Mike Kingston er her,
og han er fast bestemt på å løse mordet på Ron.
Ikke si det til noen, Hannah.
Kom.
Hadde du et forhold til Ron?
Fant Boyd det ut og ble sint og...
Og hva? Drepte ham? Nei!
Tilbrakte du natten med Ron?
Ja, men det var ikke slik du tror.
Jeg kjenner Ron fra AS.
Anonyme spilleavhengige?
Ja. Siden Boyd var borte, klødde jeg etter å gå på kasinoet.
Men da jeg kom dit,
delte Ron allerede ut AS-brosjyrer på parkeringsplassen.
Dørvakten var ikke glad for det, så de begynte å slåss
og Ron endte opp med en knekt tann.
Jeg kjørte ham hjem igjen og la is på den hovne kjeven hans.
Og så snakket vi hele natten.
-Det er sannheten. -Jeg tror deg.
Det som hendte Ron er så fryktelig,
men du kan ikke fortelle noen om Ron og meg.
Politiet må vite hva som skjedde. Du må si det til dem.
Vær så snill.
Greit, jeg skal prøve å holde navnet ditt unna så lenge jeg kan.
Lover du?
Jeg lover.
Vennen, beklager at det tok...
Hei, der er du.
-Hei, Norman. -Hei.
Jeg liker den nye stilen din.
Takk.
Kjente du Ron?
Ja, han var en pasient.
Kom Ron til deg den morgenen han ble drept?
Ja, faktisk.
Kan jeg spørre hvorfor?
Han havnet visst i slåsskamp på kasinoet og fikk et slag i kjeven,
så han kom på kontoret mitt neste morgen uten en avtale,
akkurat da jeg åpnet.
Jeg ga ham en sprøyte med smertestillende,
men han hadde ikke tid til å få tannen fikset.
Hvorfor ikke?
Han sa han hatet å være sen,
og at han allerede var sen for Cookie Jar, for deg.
Hadde du en pasient etter ham?
Spør du om jeg har alibi? Må jeg redegjøre for hvor jeg var?
Nei, selvsagt ikke. Jeg var bare nysgjerrig.
Jeg fulgte ikke etter Ron til butikken din og skjøt ham.
Fordi jeg hadde en pasient rett etter ham.
Hadde du?
Ja, moren din.
-Moren min? -Ja, hun kom for å få bleket tennene.
Hun kom faktisk da Ron gikk.
Hun vinket til og med farvel til ham.
Kanskje du kan spørre henne hvis du ikke tror meg.
Det er ikke det. Du virker veldig hyggelig.
Selvsagt tror jeg deg.
Du er veldig hyggelig også.
Jeg vil gjerne tilbringe mer tid med deg, hvis...
Det vil jeg gjerne.
-Vil du? Så bra. -Ja.
Du kan komme og bleke tennene i morgen.
-Jeg... -Det var et snålt tilbud.
Jeg dater ikke så mye.
Jeg tror du gjør meg nervøs.
-Gjør jeg? -Ja.
Hva med lunsj?
Vi kunne ha piknik eller noe og bli kjent med hverandre.
Jeg lover å ikke snakke om munnhygiene.
-Høres perfekt ut. -Flott.
Etterforsker Kingston.
Miss Hannah Swensen, ute av avfallscontaineren.
Ja. Hyggelig av deg å komme i Rons begravelse.
Det er overraskende hvor ofte morderen kommer i begravelsen
for å blande seg inn i etterforskningen.
Jeg burde ha visst at du kom bare for etterforskningens skyld.
-Trodde du jeg kom for kakene? -Nei.
De er forresten veldig gode.
Takk. Hva skjedde med koppen jeg fant?
Fingeravtrykkene var ødelagte av søppelet.
-Så du har ingenting. -Jeg sa ikke det.
En uteligger ble sett i smuget på drapsmorgenen.
Det er et blindspor.
Vincent er harmløs.
Han samler bare flasker og bokser i smuget.
Hvis det er greit for deg,
følger jeg opp uansett, siden det er jobben min.
Selvsagt, vel bekomme.
Jeg snakket med kjæresten din.
Kjæresten din?
Han fortalte at Mr. LaSalle ble slått av dørvakten på kasinoet...
Dr. Rhodes er ikke kjæresten min!
-Jeg bare antok det. -Du gjør visst det ofte.
Lærte du å anta på etterforskerskolen?
For jeg antar at du burde finne personen
med det egentlige motivet.
Hvis du vet noe om denne etterforskningen,
forventer jeg at du sier det.
Selvsagt. Du er etterforskeren, det minner du meg stadig på.
Og hva vet vel jeg? Jeg er bare en baker.
Vi sender kakene til deg straks,
og gratulerer som vinner av Månedens kakeklubb, Mrs. Watson.
Har du familie i Eden Lake?
En sønn.
Er han trener for baseball-laget på videregående? Så flott.
Har du sett ham i det siste?
Ikke på en måned. Så leit å høre.
Nei, selvsagt. Takk for nå. Ha en fin dag.
Hannah? Har vi en Månedens kakeklubb?
Bare når det er helt nødvendig.
EDEN LAKE VIDEREGÅENDE
Se, der er kakedama.
-Jeg tok med noen kaker til dere. -Takk, Miss Swensen.
Skal dere gi oss en ny seier denne uken?
Vi skal prøve.
-Særlig du, med slagarmen. -Ja, det er spesialiteten min.
Jeg vet det.
Ett slag kan velte en postkasse.
Hvordan vet du...
Jeg synes du kan reparere den postkassen.
Kanskje til og med hjelpe Mr. Martin med å rydde i hagen.
Ja.
Gi dem inn.
Jeg tror hun er synsk.
Tilbake på banen, folkens.
Guttene ble sikkert glade for kakene,
men forstyrr helst ikke treningen.
Skjer ikke igjen, trener Watson.
Hvordan går det med moren din?
Hvorfor spør du?
Ingen spesiell grunn. Jeg hørte du besøkte henne forrige uke.
Ja. Det er bra med henne.
Det er gode nyheter.
Ron og Danielle tilbrakte natten sammen.
Mannen til Danielle, trener Watson, kan ha visst hva de gjorde,
men han løy uansett om at han besøkte moren.
Så han kan ha drept Ron av sjalusi.
Ron havnet i slåsskamp med en dørvakt på kasinoet,
og dørvakten kan ha drept Ron.
DAGENS SPESIALITETER
Danielle-trener W. -dørvakt RON
Jeg burde vel dele all denne informasjonen med den selvgode etterforskeren.
Dette er et av favorittstedene mine.
Vet det. Spurte moren din hvor du liker å spise.
-Hva annet sa moren min? -Ingenting.
At du liker røde roser, og at du en dag vil bli en flott hustru.
Jepp, det høres ut som moren min.
Føles godt å le etter gårsdagen.
Ja.
Begravelsen til Ron brakte frem noen underlige følelser i meg.
Mot Ron?
Nei, slett ikke, for personen han jobbet for.
-Max Turner. -Ja.
Faren min lånte noen penger av Max.
Max ventet til noen få måneder før faren min skulle betale tilbake,
og utnyttet en klausul som gjorde at han kunne innkreve og ta huset deres.
-Det ante jeg ikke. -Ingen visste noe.
Jeg måtte overføre pengene til Max dagen før fristen.
Reddet du huset til foreldrene dine?
Tja...
Du er virkelig snill, Norman.
Jeg har blitt invitert til Woodley-familiens fest på fredag.
Du burde gå. Og ta med deg visittkort.
-Du får mange nye pasienter der. -Flott.
-Så? -Så?
Siden vi har kommet frem til at vi begge er veldig hyggelige,
tenkte jeg kanskje at du ville være med meg på festen.
-Være med? -Som en date.
Det er når to personer tilbringer tid med hverandre etter jobb.
Er det et ja eller...
Ja, Norman, det er et ja.
Bra.
Nei, jeg dømmer ikke, mor.
Jeg spør bare om du bleket tennene.
Norman sa du var der den morgenen Ron ble drept
og at du så ham gå da du kom, så jeg lurte på...
Ja, jeg har møtt Norman igjen. Han ba meg med på Woodley-festen.
Og jeg sa ja.
Mor.
TRIPLE PINES KASINO
Miss Swensen. Jeg er Paul Kassen, daglig leder.
Du insisterte på å møte meg. Kan jeg spørre hvorfor?
Det er litt flaut.
Dette er et kasino. Det meste er flaut her.
Jeg må begynne med å si at du ikke kan få pengene tilbake.
Det er ikke noe sånt.
Broren min var her på tirsdag kveld, og det utartet seg litt.
Han havnet i slåsskamp med en av dørvaktene dine.
Foreldrene mine er så flaue. De sendte meg hit for å beklage.
Det går bra med ham.
Han har et blått øye og noen skrammer, men ingenting alvorlig.
Bra. Klarte han å fullføre skiftet?
Nei, men det hadde ingenting med slåsskampen å gjøre.
Kona hans fikk veer, så han måtte dra på sykehuset.
Jeg vil gjerne be ham om unnskyldning personlig.
Jeg har til og med bakt småkaker til ham. De er formet som pokersjetonger.
Bekreftet lederen dørvaktens historie?
Følger du etter meg?
Blander du deg inn i etterforskningen min?
Nei, jeg bare sjekker at dørvakten ikke fulgte etter Ron hjem og drepte ham.
Hvordan vet du det?
Kona ringte, så han måtte dra på sykehuset til fødselen.
Men han kunne ha stoppet, skutt Ron og så dratt på sykehuset.
Ja, så jeg skulle dra på sykehuset og sjekke.
Jeg har allerede gjort det.
Sykepleieren sa han kom rett etter midnatt
og ble hos kona i to dager.
Fortalte de deg alt det?
Ja. Og uten at jeg trengte å lyve om hvem jeg er.
For jeg er en ekte drapsetterforsker, ikke en baker.
Da er det oppklart.
Ja.
Jeg fant nettopp ut av Max, sjefen til Ron,
også er en lånehai.
-Det visste jeg. -Hvordan visste du det?
Jeg har bodd her i hele mitt liv uten å vite det.
Ja, fordi du er etterforskeren og jeg er bakeren, og...
Du er en baker som har tatt deg vann over hodet.
Det er en kaldblodig morder der ute, og hvis han finner ut at du jakter på ham,
kan han komme etter deg.
Du skal vite at jeg er fullstendig i stand til
å ta vare på meg selv.
Så det er tilbake til trener Watson.
Hei, Claire. Jeg har desperat behov for en svart kjole.
Fantastisk.
Du vet at når man ikke får sove, kjører man rundt i byen hele natten?
Mrs. Houser tror du har et forhold til ordføreren.
Fred Miller?
Æsj.
Så neste gang du kjører forbi Mrs. Housers hus klokka 02.00,
bør du antakelig vinke til henne.
Det skal jeg gjøre.
Så angående den svarte kjolen.
Takk. Velkommen til festen.
Hallo, Hannah. Og du må være dr. Rhodes.
-Det er jeg. Hei. Hyggelig. -Velkommen til oss.
Hannah, kakene og kjeksen er fantastiske som vanlig.
Tusen takk, Mrs. Woodley.
Kall meg Judith, er du snill.
Dere må ha det vakreste huset i Eden Lake.
Det har vi.
-Takk. Kos dere på festen. -Takk.
-Hallo, dere to. -Hei.
-Du er så fin. -Takk.
-Norman. -Hei. Står til?
-Hei. -Hei.
-Unnskyld meg. Hva? -Så du liker ham?
-Ja, han er veldig hyggelig. -Ja, det er han.
Og etterforsker Mike er kjempesøt også?
Kanskje, men han er veldig selvgod. Oppfører seg som om han vet alt.
Han er veldig smart.
Bill sa han er teamets yngste etterforsker.
Han går rundt og antar at jeg har kjæreste.
Første trodde han det var Ron,
og så trodde han det var Norman.
-Hva er det? -Jeg kjenner det ansiktet. Du liker ham.
-Jeg sa ikke det. -Det trenger du ikke.
Du rødmer. Men jeg klandrer deg ikke. Han er veldig kjekk.
Han har giftering på seg.
Han mistet kona i fjor, derfor kunne han komme hit.
Han vil ut av byen og starte på nytt,
og ville se på Eden Lake.
Jeg er så lei for at jeg har vært så slem mot ham.
Vær snillere. Han er singel og flott, og flytter kanskje hit.
-Hei. -Hei.
Vi er tilbake.
God aften, Miss Swensen. Kakene dine er kjempepopulære, som alltid.
Takk. Men kall meg Hannah, er du snill.
Jeg har et par sølvfat som jeg ikke brukte.
Jeg tar dem gjerne med tilbake snart.
Takk.
Hannah Swensen? Er det deg?
Hei.
Jeg kjente deg nesten ikke igjen.
Hvordan går det, Benton? Lenge siden sist.
Veldig bra.
Opphavet insisterte på at jeg kom på den årlige festen.
Jeg så du åpnet et sjarmerende lite bakeri. Så fint for deg.
Ja, det er kjempegøy. Hvordan går det på Wall Street?
Du er sikkert den smarteste fremdeles.
Jeg har hatt stor suksess i New York, men flytter hjem en stund.
Ja vel?
Du sa du aldri ville flytte hit igjen.
Faktisk sa du at griser kom til å fly før du...
Jeg føler at Yale-graden min har mer nytte i DelRay-selskapene.
Faren min vil at jeg skal ta over familieimperiet en dag.
Unnskyld meg, jeg ser noen jeg må snakke med.
Hvordan går det, Danielle?
Hei. Bare bra.
Hvordan går det med deg og Boyd?
Fint.
Jeg ville takke deg for at du ikke sa noe til noen om meg og Ron.
-Jeg vet ikke hvor mye lenger... -Jeg husket noe.
På meieriet, etter at Ron hadde lastet opp bilen,
måtte han gå tilbake til fjøset for å snakke med sjefen,
men han sa at Max kranglet med noen der.
Sa han hvem det var?
Nei, han sa bare at Max snakket med noen der,
og at han ikke virket blid.
Så du noe annet, for eksempel en bil?
Nei... Jo. Jeg så en bil.
-Hvilken type? -Aner ikke.
Den var liten og mørk, blå eller svart, kanskje mosegrønn.
Husker du noe spesielt med bilen?
Den hadde skistativ,
for jeg husker jeg tenkte at jeg ikke hadde stått på ski på lenge.
Flott. Liten og mørk med skistativ.
Si ifra hvis du husker noe mer, Danielle.
-Selvsagt. -Bra.
Betty? Du ser flott ut.
Unnskyld, du skremte meg. Jeg ga opp slankekuren.
Jeg lurte på om Max er her?
Hvorfor spør du?
Bare nysgjerrig.
Da etterforsker Kingston avhørte meg forleden dag,
sa jeg at Max var på smørkjerne-konferanse i Wisconsin...
-Men? -Nå er jeg ikke så sikker.
Han skulle ha sjekket inn på Eau Clair Inn onsdag morgen,
men kom aldri.
Jeg aner ikke hva som kan ha skjedd med ham.
Vet du hvem Max møtte
tidlig tirsdag morgen?
Ingen. Jeg aner ikke.
Kanskje det hadde noe med hans andre virksomhet å gjøre.
Hvor han låner ut penger?
Blant annet.
-Max har mange fiender. -Jeg skjønner.
Du blir ikke så rik som Max bare ved å selge fløte og smør.
Han er et rovdyr når det gjelder å kjøpe opp ulønnsomme bedrifter,
panterealisere eiendommer og gjøre det profitabelt.
For Max er det bare penger som teller.
Hvis du likevel har gitt opp, foreslår jeg djevelkaken.
Takk. Djevelkake...
Andrea. Jeg har lett etter deg overalt.
Jeg hører hjemme i et slikt hus.
Tror du ikke jeg ville sett fabelaktig ut i dette huset?
-Ja. -Jeg måtte selvsagt ha pusset det opp.
Modernisere det. Kretong er så avleggs.
Hør her.
Noe mystisk skjer med Max Turner.
Han er savnet, og jeg tror det har med mordet på Ron å gjøre.
Hvor er Bill?
Han dro for å ta hånd om en stor kjedekollisjon på motorveien.
Da er det vel opp til oss.
-Oss? -Ja. Vi må finne ham.
Vi? Har han ikke en kone eller noen andre som leter?
Kommer du eller ikke?
Greit, jeg går alene. Det blir ensomt, mørkt og skummelt...
Ja vel. Det er så manipulativt.
Jeg lærte av den beste: mor. Kom igjen.
Greit.
Du har mitt ord på det, Benton.
Jeg kan trekke ut den visdomstannen så å si smertefritt.
-Greit. -Greit? Greit.
Ring meg.
Hei. Hanker du inn nye pasienter?
-Ja, det er en flott fest. -Bra.
Ja, det er en fin fest, jeg føler meg bare ikke så bra.
Jeg har hodepine, så jeg tror jeg må gå.
-Huff da. Da henter vi jakkene våre. -Nei.
Min søster Andrea kjører meg hjem.
Du kan bli her og more deg og få flere pasienter.
Jeg tenkte at Judith Woodley
burde få bleket tennene.
Ja.
Men kanskje lørdag kveld?
-Middag og film? -Det er en date.
-Flott. -Ha det.
-Takk, kom igjen. -Greit.
-Hva om Max sover? -Da vekker vi ham.
-Hvorfor sier vi at vi er her? -Et vennlig hjemmebesøk.
Klokka ti på en lørdagskveld?
Du kan gi ham interiørtips.
-Det kan jeg. -Kom an.
Vær kul.
Ingen er hjemme. Kom.
-Hvor skal du? -Vi sjekker garasjen.
-Hjelp meg opp. -Seriøst?
Ja, bare løft meg. Klar?
-Ja. -Én, to...
Bilen hans er borte.
-Alt i orden? -Ja.
-Kom, så drar vi. -Greit.
Så hva nå?
-Meieriet er like ved. -Jeg tror det er lukket for kvelden.
Men vi drar dit uansett,
for du lager alle reglene og sjefer over meg.
-Jeg elsker å være storesøster. -Gi deg.
Det er et hull i dette vinduet, Andrea. Det ser ut som et kulehull.
Du har en morbid fantasi.
Det er ingen her. Dette begynner å bli nifst. Jeg synes vi burde gå.
Vi kan ikke gå ennå, vi må finne Max. Han må være her et sted.
-Vi burde ikke gjøre dette. -Vi gjør det for Ron. Kom igjen.
-Andrea? -Hva er det?
Dette er bilen til Max.
Hvorfor er det bagasje her?
Vi må finne ham.
Han er her et sted. Fortsett å lete, Andrea.
Max?
Max Turner?
Max?
-Ser du ham? -Nei, jeg ser bare kuer.
Max Turner!
Han er ikke her. Vi drar hjem, Hannah.
Jeg går ikke inn dit. Jeg ringer Bill.
-Hva skjer? -Jeg har ikke dekning.
-Men... -Har du...
Hva gjør dere her?
Jeg... Vi... Vi fant Max.
Han er der inne. Han lever ikke lenger.
Hva for noe?
Hva er det med deg og lik?
Inn her, folkens.
Ta med sakene dine hit, Steve.
Hvordan våger du å dra med Andrea hit?
Ingen dro meg med. Jeg insisterte på å bli med.
For å gjøre hva da?
Passe på søsteren min.
Så du mente det var en god idé å komme hit i mørket,
bryte deg inn i meieriet og håpe at dere ikke skulle bli drept?
-Jeg tenkte ikke... -Nei, du tenkte ikke i det hele tatt.
Du satte deg og søsteren din i fare. Nå er det to drapsofre.
Vil du bli det tredje?
Jeg er verdens verste person. Bill hater meg.
Jeg løy til den eneste daten jeg har hatt på måneder. Søsteren min synes jeg er dum.
Jeg har vært slem mot stakkars Mike.
Og så holder jeg tilbake informasjon i en drapsetterforskning.
Hva feiler det meg?
Hvem er det?
Moren din!
God morgen.
Jeg er på vei til et dødsbosalg.
Jeg tror at dette er dagen da jeg finner et Wedgwood-servise,
kanskje til og med en suppeterrin. Jeg føler meg heldig.
Blokkerte du døra med en stol?
Nei, jeg bare vasket gulvet.
Nei, det gjorde du ikke.
Søsteren din fortalte meg hva som skjedde i går kveld.
Du må slutte med dette, Hannah.
Du kommer til å skremme bort alle friere
hvis du fortsetter å finne lik.
Det som hendte Ron var forferdelig, det synes vi alle, men...
Hva er i veien, vennen?
Jeg har rotet til alt, og alle hater meg.
Og jeg vet ikke hva som feiler meg.
Ingenting feiler deg.
Du er smart, dyktig og vakker.
Og du kan klare hva du vil hvis du er innstilt på det.
-Men... -Ingen men.
Du må bare ordne opp.
-Hvordan? -På samme måte du alltid gjør det.
Du må rulle opp ermene, klarne tankene og gå på kjøkkenet.
Du finner alltid et svar.
Når du mister fokus, er det best å gå tilbake til det grunnleggende.
Hvis du beholder roen og fokuserer på det mekaniske i bakingen,
faller alle svarene på plass.
Er du ensom?
Leter du etter noen å dele livet med?
Slutt å lete etter den perfekte partneren, og fokuser på å være en perfekt partner.
Gjør du det, finner den personen deg, og ser en partner for livet i deg.
Dette er dr. Love som minner deg på at et liv uten kjærlighet bare er et halvt liv.
Hannah.
Hei. Jeg kom for å be om unnskyldning.
For hva da?
For så mye at jeg ikke engang vet hvor jeg skal begynne.
Jeg kjenner deg ikke så godt, så jeg visste ikke hva du liker.
Jeg laget en jordbær-ostekake, noen sjokolade-og vaniljekjeks,
en fruktkake og en babka.
Unnskyld, hva er en "babka"?
Det får du se.
Takk. Jeg tror jeg får insulinsjokk om jeg bare spiser halvparten.
Jeg vet det, men det er den eneste måten jeg kan be om unnskyldning på.
Takk.
Var det alt?
Skal jeg spise alt dette alene?
-Tja... -Kom, så kjøper jeg kaffe til deg.
Her er det.
Dette er fantastisk. Jeg elsker det.
Jeg løper her hver dag. Jeg visste du ville like det.
Så vakkert.
Jeg liker ikke å bo på hotell,
men det er bare midlertidig til saken er løst,
og etter det, hvem vet?
Jeg ser etter et nytt sted å bo.
Det er en av grunnene til at jeg tok dette oppdraget.
Jeg håper du liker byen vår.
Bortsett fra de to drapene,
er den faktisk ganske fredelig.
-Disse er så gode. -Takk.
Kondolerer med kona di.
Det må være så tøft.
Jeg visste ikke om jeg kom til å klare det,
men livet fortsetter med eller uten deg,
så jeg bestemte meg for å ta del i det igjen.
Det vet jeg at du har rett i.
Hvorfor fortalte jeg deg det? Jeg snakker aldri om det.
Vi fant noen spor på meieriet.
Det var to skudd, fra to forskjellige våpen.
Ett ble funnet i Max og det andre var kilt fast i stolen.
Hvorfor skulle morderen bruke to forskjellige våpen?
Jeg aner ikke.
Men ballistikkrapporten viste at samme våpen ble brukt til å drepe både Ron og Max,
og kula i stolen var fra et helt...
...annet våpen.
Hva er det?
Du deler informasjon fra etterforskningen med meg.
Jeg finner ærlig talt ikke helt ut av deg.
Det virker som om du ligger ett skritt foran meg i denne saken.
Jeg kan ha undervurdert deg.
-Jeg er bare en baker. -Ja.
Den smarteste og hyggeligste bakeren jeg har møtt.
Det var hyggelig sagt. Gjorde det vondt?
For å være ærlig,
tror jeg at hvis jeg gir deg denne informasjonen,
vil det forhindre at du går ut og finner den på egenhånd.
Men betyr det også at du stoler på meg?
Bare litt?
Ja.
Men mest av alt prøver jeg å holde deg unna fare.
Passe på at du er trygg.
Jeg gikk gjennom safen til Max Turner. Den fyren ga en rekke lån.
Han utnyttet en haug med folk.
BEVIS NR. 35
Er det listen over dem Max ga lån til?
Ja. Bill og jeg kommer til å følge opp hver og en.
Boyd Watson står på den listen.
Ja, hvordan det?
Jeg kan ha informasjon om saken.
Unnskyld meg.
Etterforsker Kingston.
Ja.
Jeg kommer straks.
Jeg må følge opp et spor. Ville du fortelle meg noe?
Det kan vente.
Jeg går tilbake til bakeriet, for det er bare et par kvartaler unna...
-Er du sikker? -Ja, selvsagt.
Men takk for...
Hei, Danielle, dette er Hannah. Vi må snakke sammen.
Ring meg så snart du hører dette.
Vi må levere tilbake brettene.
Noen av dem ble ikke brukt.
Jeg tar dem i bilen og kjører dem bort i morgen.
De har ikke betalt heller.
Kanskje du kan spørre når du gir tilbake fatene?
-Det skal jeg gjøre. -Greit.
-Ha en god kveld. -Du også.
Du har kommet til Watson-familien. Legg igjen beskjed.
Danielle, det er Hannah igjen. Ring meg så snart du hører dette.
-Betty? -Ja.
Kom inn. Hva er galt?
Jeg vet at du har en katt,
så jeg lurte på om du kunne tenke deg å adoptere Bootsey.
Hun er veldig snill, og helt stueren.
Det er nok penger i den konvolutten
til å dekke utgiftene hennes for 20 år eller på livstid.
Hva er galt, Betty?
Det er for grusomt til å si høyt.
Start med begynnelsen, Betty. Fortell meg alt.
Kvelden før jeg var her for å hente kakene,
skjøt jeg Max Turner.
Han var en fryktelig mann.
Jeg ble så lenge fordi jeg elsket jobben min.
Vi tjente lokalsamfunnet.
Skjøt du ham gjennom vinduet?
Han sendte meg en epost og skrev at jeg hadde sparken. Hvem gjør det?
Jeg jobbet for mannen i 15 år. Jeg viet livet mitt til det selskapet.
Han sa de nedbemannet, og jeg...
Skjøt du ham mens han satt i stolen?
Ja.
Den stolen han sitter i hele dagen mens han kritiserer og sjefer.
Hvordan skulle jeg finne en ny jobb i en alder av 62?
Og så husket jeg at jeg hadde skytevåpenet til faren min.
Han ga det til meg som beskyttelse.
Jeg hadde ikke engang holdt det før den kvelden.
Og nå må stakkars Bootsey komme og besøke meg i fengsel.
Hvis du tar henne med, da.
Betty, du drepte ikke Max Turner.
Du skjøt på stolen hans, men han satt ikke i den.
Gjorde jeg ikke?
Jeg gjorde det ikke.
Jeg må snakke med Mike Kingston.
Han er etterforskeren på saken.
Han kommer til å ville stille deg spørsmål og se våpenet ditt,
men dette er ikke så ille som du tror.
Her.
Jeg vil aldri se denne igjen.
Takk.
Tusen takk.
Har du ikke fått beskjedene mine? Vi må snakke sammen.
Beklager, jeg er veldig opptatt.
Det er litt tidlig på dagen for solbriller. Jeg kommer inn.
-Danielle... -Han gjorde det ikke.
Han kan ikke ha drept Max.
Du må slutte å forsvare ham.
Jeg snakket med svigermor som ikke har sett ham på en måned.
Hun fortalte også at hun vant kakekonkurransen, så
jeg vet at du ringte henne og at du vet det også.
Visste du at Boyd lånte penger av Max Turner?
Hva?
Nei. Det er så mange regninger
og trenerjobben er ikke så godt betalt, men vi har det bra.
Han kan ha sett deg med Ron.
Og han skylder Max penger.
Hva slags bil kjører Boyd?
En svart Honda.
Jeg må se den.
Ikke noe skistativ.
Han er en god mann.
Jeg kan ikke tro at vi trodde at han kunne...
Jeg er så lettet.
Jeg kan ikke beskytte deg lenger. Hvis ikke du ringer politiet, gjør jeg det.
Jeg vet jeg skulle ha fortalt deg om Danielle og Boyd før.
Jeg er så lei for det.
Boyd nekter for at han har noe med drapene på Max eller Ron å gjøre.
Han innrømmer at han ikke var hos moren, men sier han var på fisketur.
Hva?
Fengselet er fullt av folk som sier de ikke gjorde det.
Jeg synes så synd på Danielle.
Jeg snakket lenge med Betty. Hun ga oss en erklæring.
Jeg tror ikke hun er en fare for samfunnet.
Ikke jeg heller, men jeg skal holde øye med henne,
og insisterte på at hun går i terapi for å rydde opp i problemene sine.
Det er en god idé. Det er veldig sympatisk av deg.
Man kan nesten si det var søtt.
-Må ha vært alt sukkeret du fôret meg med. -Kanskje.
Kanskje vi kan ta en kaffe
og flere desserter neste lørdag kveld?
-Det vil jeg gjerne. -Bra.
Jeg har ikke datet siden jeg mistet kona,
men jeg vil veldig gjerne bli kjent med deg.
Og jeg med deg.
Og jeg vil gjerne vise deg rundt i Eden Lake.
Det er så vakkert her.
Jeg har allerede sett stor skjønnhet i denne byen.
-Miss Swensen. -Det er Hannah. Hvordan går det?
Travelt. Rydder fremdeles etter festen.
Jeg kommer bare for å levere fatene jeg ikke brukte.
Vi legger dem på kjøkkenet.
-Rydder du her helt alene? -Ja.
Men det var så mange som hjalp til på festen.
De var bare her den kvelden.
-Var de? Jeg trodde det var en hel stab... -Hannah Swensen.
Hva gjør du her?
Hei, Judith. Jeg skulle bare levere fatene og hente betalingen for festen.
Malinda, Miss Swensen og jeg tar te i salongen.
Skal bli, Mrs. Woodley.
Kom, så skriver jeg ut en sjekk.
All kunstverkene våre er på utlån til et museum i Minneapolis.
Det er en liten filantropisk gest. Du forstår sikkert.
Selvsagt.
Når man eier kunst, må man være villig til å dele den med offentligheten.
Det må man.
Det er bare noen få småkaker igjen fra festen.
Benton og mannen min spiser dem nok
når de kommer hjem fra klubben.
Så fint. Du kan faktisk fryse dem også.
Så fantastisk for deg.
Hvor mye skylder jeg deg?
220 dollar.
Jeg var så glad for å se at Benton har kommet hjem.
Det er en stor glede å ha ham her.
Han gjorde det så bra på Wall Street, som du vet.
Det er litt av en prestasjon å ha oppfostret en så suksessfull sønn.
Du har mye å være stolt av.
Moren din er sikkert stolt av deg også.
-Vær så god. -Takk.
Jeg kommer straks tilbake.
Du godeste.
Hallo?
-Andrea, det er Hannah. Er du hjemme? -Ja, jeg gjør meg klar.
Jeg er så sjokkert over det med Boyd. Man kjenner visst aldri folk ordentlig.
Hør på meg. Finn listen Bill har
med dem Max lånte penger til.
Se om Woodley-familien står på den.
Woodley-familien er steinrike.
Hvorfor trenger de et lån?
Bare sjekk og ring meg tilbake. Takk.
Skal vi drikke te nå?
Takk, Malinda. Det var alt.
Vær så god og sitt.
Wedgwood. Så vakkert.
Moren min samler på det serviset.
Hun går på antikvitetsbutikker og på dødsbosalg, og leter alltid...
Så søtt.
Dette er et vakkert utformet sett som ble solgt i begrenset opplag på 1800-tallet.
Nei, ikke rør det er du snill.
Disse småkakene er så gode. De er favorittene mine.
Skjulte hemmeligheter.
Jeg kaller dem "skjulte hemmeligheter" fordi et kirsebær er gjemt inni hver av dem.
"Skjulte hemmeligheter". Så artig.
Jeg tror ikke personen velger kaken.
Jeg tror kaken velger personen.
Trikset er at når kaken kommer ut av ovnen,
må du rulle den rundt kirsebæret slik at den holder det på plass.
Jeg baker ikke.
Når kom Benton hjem igjen?
Han fløy hit forrige uke. Tirsdag ettermiddag, tror jeg.
Og du hentet ham på flyplassen?
Nei, jeg antar hovmesteren gjorde det.
Han hentet ham sikkert i Bentleyen. Hvordan det?
Men jeg så ikke Bentleyen da jeg kom hit.
Det er bare én sølvfarget Bentley i hele Eden Lake.
Den er på service, sammen med Rollsen. Hvorfor spør du?
Du kjenner meg. Nysgjerrig.
Jeg lurte også på den svarte bilen i oppkjørselen.
Den lille svarte bilen tilhører Malinda.
Bruker Benton den?
Hvorfor skulle Benton bruke hushjelpens bil?
Jeg vil ikke være uhøflig, men jeg har mye å gjøre i dag,
så jeg er redd jeg må be deg gå.
Unnskyld meg.
-Hallo? -Hei, det er meg.
Det er ingen Woodley på listen, men en J. Devonshire.
Er ikke det pikenavnet til Judith?
Jo. Takk.
Kom og finn meg når som helst.
Så kan vi snakke om bestillingen.
Hva?
Hannah?
Hannah.
Takk.
-Hei. -Hei.
Er Hannah her?
Nei, hun er ute et ærend.
Kan du si at Mike var innom?
Bare sett deg, så kommer jeg med litt pai og kaffe.
Hannah er sikkert tilbake hvert øyeblikk.
Høres bra ut.
Hva med blåbær?
Blåbær ville vært fanta...
Jeg ordner dette.
Hvor dro Hannah?
For å levere noen fat til Woodley-familien.
Hun er sikkert straks tilbake.
Jeg er så glad du kom innom,
men ring først neste gang.
Selvsagt. Jeg vil gjerne si ha det til Malinda før jeg går.
Da jeg tok den telefonen, ba jeg henne ta fri resten av dagen.
Hun jobber så hardt.
Unnskyld at jeg spør,
men hvorfor lånte du penger av Max Turner?
Unnskyld?
Jeg så en liste over alle Max lånte penger til.
Den ble funnet i safen hans etter at han ble drept.
Det var lenge siden.
Benton hadde problemer på jobben.
Han hadde tapt noen penger på aksjer
og kundene hans var misfornøyde, så jeg hjalp ham med å få lån.
Men hvorfor et lån?
Hvorfor ga du ikke bare pengene til Benton?
Ingenting av dette raker deg, og jeg synes du burde gå nå.
Hvor var Benton den morgenen Ron og Max ble drept?
Som jeg sa, satt han på et fly fra New York.
Har han boardingkortet ennå?
Det ville styrt mistanken vekk fra ham.
Morderen sitter i fengsel.
Og hvorfor skulle noen mistenke min sønn for en så grusom forbrytelse?
Kan han bevise at han var på det flyet, har denne samtalen aldri funnet sted.
Greit. Jeg henter boardingkortet.
Vær så god.
Lisa. Er Hannah her?
Nei, hun skulle levere noen fat til Woodley-familien.
-Er alt i orden? -Hei.
Jeg vet ikke.
Hannah ringte og spurte om noen fra Woodley-familien var på Max' liste.
Jeg sa at Judith Woodley sto på den under pikenavnet sitt,
og hun sa: "Takk, og kom og finn meg."
Men hun avsluttet ikke samtalen, og jeg hørte dempede stemmer,
men jeg vet ikke hvor hun er og med hvem.
Malinda.
Malinda, er du her?
Malinda?
Her. Dette bør avgjøre saken.
Ja, det bekrefter alibiet til Benton. Beklager alle spørsmålene.
Bevisene virket bare så overveldende.
En morder må ha et motiv.
Hvilket motiv skulle min sønn ha for å drepe noen av de mennene?
Kunsten på veggene på festen var leid, ikke sant?
Unnskyld?
Og bilene er ikke på service. Du solgte dem.
Hvordan våger du?
Vanligvis serverer du kakene mine på fat av ekte sølv,
men i år var de av sølvplett.
Kanskje Benton ikke har motiv, men det har du.
Hvordan visste du det?
Jeg var ikke sikker før du tok frem våpenet.
Det viser seg at Benton ikke var noe finansgeni likevel.
Jeg burde ha visst det.
Han er like svak som faren.
Hvorfor drepte du Max Turner?
Jeg lånte en million dollar for å dekke tapene til Benton
med sikkerhet i DelRay Industries.
Og Max truet med å få lånet innfridd.
Han ville ta alt, og du kunne ikke la det skje.
Det stemmer. Grådighet har alltid vært den mannens svakhet.
Det ga meg stor glede å befri verden for Max Turner.
Jeg kunne selvsagt ikke ha noen vitner, så jeg måtte drepe vennen din,
men du skal vite at det ikke ga meg noen glede.
Vi kan si til politiet at du var desperat...
Men det vil gi meg en helt annen glede å befri verden for deg, Hannah.
Jeg liker ikke geskjeftige folk.
Tenk på konsekvensene av dette, Judith.
Hvis du tenker gjennom det...
Vil du drikke opp teen før jeg dreper deg?
Du vet vel at det ikke er ekte Wedgwood?
Og hvordan vet du det?
Et lite triks jeg lærte av mamma.
De fleste vet ikke at
Wedgwood satte et dobbelt varemerke på undersiden av lokket.
Skal vi ta en titt?
Som jeg sa, bare ett merke.
Slipp den!
-Nei. -Greit.
Vi skal visst ikke drikke opp teen.
Greit...
Mor.
Hva er det du gjør? Ta ned våpenet.
Jeg gjør dette for deg, Benton, for oss, for familien.
Nei, det gjør du ikke. Du ødelegger Woodley-navnet for alltid.
Legg vekk våpenet.
Hvor mange ganger har jeg måttet betale deg ut av problemer?
Pengene våre er den eneste grunnen til at du kom krypende hjem fra New York.
Du tar feil, og har helt klart gått fra vettet.
Vi ville ikke vært i denne situasjonen hvis du...
Hvis du hadde investert klokt og hørt på meg.
Det er ingenting mot det du har gjort.
Pappa fortalte meg om mistanken mot deg, men jeg trodde ham ikke før nå.
Legg ned våpenet.
-Nei... -Legg ned våpenet, Mrs. Woodley.
Legg det ned.
Nei.
Mor.
Det er over.
Ta vekk våpenet.
Å, herregud.
Hvordan tenkte du på å komme hit?
Jeg var innom butikken din for å fortelle at Boyds alibi stemte,
at han faktisk var på fisketur da han sa han var hos moren.
Jeg er så lei for at jeg mistenkte ham.
Alle sporene ledet dit.
Men etterforskningsarbeid er farlig.
Vet du hvor nær du var å bli drept?
Ja. Du har rett.
Du er etterforskeren, jeg er bakeren. Neste gang skal jeg være mer forsiktig.
Unnskyld, neste gang?
Jeg må visst holde øye med deg.
Et dobbeltdrap.
Du store min. Eden Lake blir aldri den samme.
Jeg planlegger en stor italiensk middag for bestefar på lørdag kveld.
Jeg håper du kan komme?
Det skulle jeg gjerne, men jeg har en date på lørdag.
Du godeste.
Jeg tror jeg har to dater på lørdag.
Du er veldig populær.
Ja, jeg er visst det.
Baking er en metafor for livet.
Man må følge oppskriften til lykke
ved å legge til like mål med pålitelige ingredienser,
blandet med oppfinnsomt krydder
for å lage en kake som er tilfredsstillende, søt
og full av eventyr.